- Vad är det som händer? - Jag vet inte.
- Vad händer? - Anne och Alexis är försvunna.
Dr Glass bad mig DNA-testa tolv avtyglade barn.
Elva prover hade inga anormaliteter-
- men ett hade utomjordiskt DNA som flätats samman som en regnskogsranka.
- Det är en växt av släktet... - Snälla, doktorn... Kom till saken.
Barnet är inte mänskligt.
- Är hon en utomjording? - En hybrid. Ett helt nytt släkte.
Så lyder min preliminära analys.
Dr Glass drogade Lourdes och gav sig av med Alexis, men vi vet inte vart.
Vi drack ett glas vin och sen minns jag inget mer-
-förrän överste Weaver väckte mig.
- Så hon har försvunnit? - Och de gömmer sig inte i Charleston?
- Vi har letat överallt. - Dr Glass skulle inte smita så.
Hon var rädd för vad som skulle hända om sanningen kom fram.
- Anne brukar inte droga människor. - Om hon är i stenöknen...
Vi sätter ihop en spaningspatrull och behöver 100 volontärer.
Överste Weaver! Får jag tala med er?
- Ni måste vara objektiv. - Angående vad?
Vi kan inte gå skallgång och kan inte avvara 20 personer ens.
Det handlar om Anne Glass och Tom Masons nyfödda dotter.
- Jag tror inte att ni förstår. - Det gör jag.
Jag måste tänka på våra 5000 invånare.
Om ni själv vill leta efter henne så tillåter jag det.
- Jag kan inte leta på egen hand. - Beklagar, men jag har bestämt mig.
- Tom räknade inte med att ni... - Med vad, översten?
Jag tror att han förväntar sig att vi ser efter Charlestons bästa.
Miss Peralta...
Jag förväntar mig inte att ni ska förstå vad 2nd Mass har varit med om-
- men det skapade familjeband och vi tar alltid hand om varandra.
Det är det 2nd Mass står för och det är det vi har kämpat för.
Om nån försvinner så hittar vi dem. Om nån får problem, så hjälper vi.
Ni får 24 timmar. Om ni hittar dem behöver vi en plan för barnet.
Vi vet inte hur folk reagerar på hybridbarnet.
- En sak i taget. - Ja, det stämmer.
Jag hade också en familj en gång.
Jag förstår precis vad vi kämpar för.
Fullständigt.
- Vad hände? - Vi kraschade.
- Bressler? - Död.
Släpade du ut mig ur vraket?
- De hittade Keystone rätt snabbt. - Du ledde ju dem raka vägen dit.
- Jag hade kunnat låta dig brinna upp. - Det finns en mullvad i Charleston.
Istället för att avslöja spionen så ville du leka med höjdarna.
Överläggningar med USA: s president. Hoppas att det var värt det.
Du har tagit livet av Bressler och jag har förlorat mitt flygplan.
De verkar ge sig av. Vi måste sticka.
- Vänta tills de har gett sig av. - Skyll dig själv.
Ligg still!
Jag vet hur man håller sig gömd.
Stanna här tills de har gett sig av.
- Ni kan inte lämna mig här. - Det är ett farligt uppdrag.
- Jag bryr mig också om Anne. - Du får inte följa med. Punkt slut.
- Fan också! - Inget sånt språk. Vad är det om?
- Hal sa att jag inte får följa med. - Självklart följer du med.
- Matt följer med. Det är en order. - Jag kan ta hand om honom.
Översten? Det var inte meningen att framstå som...
- Jag förstod vad ni menade. - Jag vill bara säga...
Kom tillbaka helskinnad, översten. Vi klarar oss inte utan er.
- Hon gillar dig, pappa. - Miss Peralta? Hon hatar mig.
Nu rider vi!
- Vi ger oss av. - Åt vilket håll?
- Söderut, mot Charleston. - Hur vet du åt vilket håll det är?
Mossa växer på den norra sidan där den får mindre ljus.
Smart, men Charleston ligger 65 mil bort, fågelvägen.
Om vi går 5 km i timmen, tio timmar om dagen och hittar en väg så...
Vi fick koordinaterna i luften. Spionen visste inte vart vi skulle.
- Vi visste inte koordinaterna. - Det behövdes inte.
- De har ögon i luften. - Det tog tid innan de nådde Keystone.
Du är kaosets furste, Mason. Vet du det? Det förföljer dig.
Försök inte ens att förklara det. Du är skyldig mig ett flygplan.
- Vad ser du, pojk? - Blod.
Stig av. Jeannie, Maggie och Hal täcker området.
Det är färskt.
- Häruppe! - Nej...!
Stanna där, Matt!
Det är inte Anne.
- Skitters? - Kanske. Jag vet inte riktigt.
- Vi måste begrava henne. - Vi känner henne inte ens.
Matt har rätt. Vi kan inte lämna henne här.
Hjälp till.
- Jösses... - Vi borde slå läger för natten.
- Vi fortsätter medan solen är uppe. - Vi borde tända en eld och äta.
Om du inte visste det så kan elden locka hit dem.
Vi kan dö av kyla eller svält.
- Är du vek? Så kallt är det inte. - Det blir det i natt.
- Tänd en eld. - Och vad tänker du göra?
Vad är det? Vet du inte hur man gör?
Vill du tända en eld så får du göra det själv.
Hur har du överlevt så länge om du inte kan tända en eld?
Nu ser jag lilla Tommy Mason ute i skogen med farsgubben.
"Skåda, min son. Eldens mirakel."
Jag ser lilla Johnny Pope dryga sig medan de andra barnen leker.
- Pappa var ingen friluftsmänniska. - Hade han fullt upp med aktierna?
Han ägde en järnhandel och hoppade av high school.
- Men han var duktig med verktyg. - Du hade Norman Rockwells barndom.
Min pappa var alkoholist. En arg och elak alkoholist.
Det fanns inget idylliskt med min barndom.
Förutom att jag överlevde den.
Till trädet.
Borde vi säga några ord?
Javisst.
Jag vet inte vem hon var, men hon förtjänade inte att dö så här.
Nu har hon det mycket bättre. Amen.
Det var tur att vi hittade henne. Tror ni att hon hade en familj?
Troligen.
- Hon var säkert en bra mamma. - Det tror jag säkert.
- Hon letade mat till sina barn. - Som en bra mamma hade gjort.
Innan kriget köpte hon glass till sin dotter efter en volleybollmatch.
- Även om de hade förlorat. - Hon vakade in dotterns första dejt.
Inte för att hon var orolig, utan för att hon ville höra om allt.
- Hon kommer att bli saknad. - Och kommer alltid att vara älskad.
Nu täcker vi över henne.
Dr Kadar?
Roger?
Marina! Jag vet varför du är här och allt är praktiskt taget klart.
- Jag vet inte vad du menar. - Testerna.
Lourdes gav mig en lista på alla nyfödda barn i Charleston.
Åtta stycken, inklusive Glass barn. Jag tänker DNA-testa dem.
Det är väldigt viktigt men det var inte därför jag kom.
Förlåt mig. Vad gäller det?
- Saken som Volm-rasen bygger. - Hur visste du det?
Det är inte så svårt att förstå. Var kommer bilderna ifrån?
Det viktiga är att du tar reda på vad den här saken kan användas som.
- Utifrån de här bilderna? - Du är den enda som klarar det.
- Jag ska försöka. - Det är allt jag kräver.
- Känner Tom Mason till det här? - Ja, han bad mig söka upp dig.
Matt...
- Jag är inte hungrig. - Du måste äta ändå.
Tror du att mamma dog ensam som den där kvinnan?
Jag vet inte.
Jag hoppas inte det.
- Minns du sista gången du såg mamma? - Ja.
Jag såg henne ge sig av den morgonen genom mitt fönster.
Jag såg hennes ben och de rosa skorna jag hade köpt åt henne.
Jag minns dem.
Nästa gång jag såg henne så låg hon i trädgården där pappa hittade henne.
En sko saknades. Jag borde ha letat rätt på den.
- Visst hittar vi henne? Anne, alltså. - Vi ska försöka.
Ät nu.
Tack för att du inte ljuger för mig.
Med lite vitt vin, citron, vitlök och cayennepeppar så vore det ätbart.
- Händig i köket, Mason? - Nej, Rebecca brukade laga maten.
Jag lagade frukost åt pojkarna på lördagarna ibland.
- Jag gillade matdoften i huset. - Jag lagade sällan mat åt ungarna.
- Du har två stycken, eller hur? - Brandon och Tanya.
När träffade du dem senast?
Okej... Fem år före invasionen.
Jag och grabben mekade med hans mini-cross.
Han hade fått en gammal Honda av sin morbror.
Vi bytte ut bakdrevet för att få lite mer kraft.
Han körde ut från uppfarten och nån idiot i en Cadillac-
-höll på att köra över honom.
Jag och Brandon åkte efter den jäveln och följde honom till hans hus.
Jag sa åt honom att vara försiktigare men han käftade bara emot.
Så jag klippte till honom.
Han föll till marken och jag började faktiskt skratta-
- för hans huvud lät som en melon när det slog i asfalten.
Jag glömmer aldrig Brandons min.
Jag försökte bara lära honom att stå på sig.
Det var allt jag ville göra.
- Stämde killen er? - Nej, han förblödde på uppfarten.
Han kolade.
Jag är inte skapt för hemmalivet.
Att vara villaägare har aldrig passat mig.
Fängelset är mycket lättare. Det kunde jag förstå mig på.
Men allt det andra...
Jag tänker bara ta första vaktpasset.
Jag är less på grodlår och tänkte mig nåt utsöktare i dag.
Det är inte kul att käka orm.
- Din jävel! - Jag bara skojade.
Tror du att lite lägereldshistorier gör oss till blodsbröder?
Sätt fart, Mason!
De omringar oss.
Tack för den här tiden, Mason.
Flytta på dig. Jag har sett det här i en film, glöm det. Nej!
- Vill du dö, så gör du om det där! - Nu avslutar vi det här.
Kom igen!
Vi är färdiga. Du vinner.
Om jag vill dö? Det var lagom fräckt.
Tror du att vi överlever det här?
- Vad är det? - Det är vristen.
Vi måste bli torra.
- Hur mår du, Jeannie? - Jag vet inte.
- Vad står på? - Jag undrar hur det kommer att sluta.
- Hur vad kommer att sluta? - De kan inte döda eller förslava oss.
Så nu förvandlas vi till en hybrid mellan människa och utomjording?
- Du måste lova mig en sak. - Om det är möjligt, så gör jag det.
- Låt dem inte komma åt mig. - Vad pratar du om?
Du vet... Snälla?
Jag vill inte att de ska använda mig. Lova mig att du inte tillåter det.
Aldrig nånsin. Jag lovar.
Kliv av. Sprid ut er och kolla vad som finns här.
- Mår du bra? - Visst. Hur så?
Du beter dig bara så konstigt.
Det här känns lönlöst. Anne kan vara varsomhelst.
- Vi kommer inte att hitta henne. - Vi måste väl ändå försöka?
- I och för sig. - Skitter-spår.
Mänskliga fotavtryck också. Jag vet inte hur många.
De har tagit henne.
- Det vet vi inte. - Skitter-rebellerna har spioner.
- De kan säkert hitta Anne och Lexie. - Om de är vid liv.
Hör på mig... Anne och din lillasyster är vid liv.
- Hur vet du det? - Annars hade vi hittat dem.
Vi ger aldrig upp hoppet. Du gör inte det. Det är en order.
Vi får prata med dina Skitter-vänner och låter spionerna ta över.
Vi sitter upp och återvänder hem.
Ge mig bältet.
Det fanns en spårare på flygplanet. Det är den enda förklaringen.
- Det var så de hittade Keystone. - Du måste släppa det där.
Nu drar jag åt hårt. Vi måste ge oss av.
Belasta foten. Kom igen.
Vi har inget val, Mason.
Vi måste sticka.
Hör du det? Annars dör vi här. Vi måste sticka med en gång.
- Gå. - Inte utan dig. Försök igen.
Kom igen. Sätt fart.
Du har fått som du vill. Du kommer att ta dig ur skogen.
Det duger inte.
Du ska resa på dig, klä på dig och sen ger vi oss av.
Du är skyldig mig ett flygplan. Det är bara därför jag hjälper dig.
Du har andra fordon och kan ge dig av när du vill. Varför sticker du inte?
Då skulle jag missa alla roliga äventyr.
Det måste vara skönt att vara John Pope som aldrig tar nåt ansvar-
- som inte har nån heder och som aldrig ångrar sig. Gud, så skönt!
Du är en hycklare och en skojare.
Du är en ynkrygg-
Vi kommer att dö båda två för att du inte vågar gå utan mig!
Jag gillar inte din min.
- Jag förstår bara inte. - Vad då?
Låt säga att jag ska strömförsörja en brödrost.
Hushållsapparater drar 300-900 watt så det är allt jag behöver leverera.
Jag skapar inte ett system som kan generera 25000 watt-
- vilket räcker till en eldriven smältugn, för det vore en överdrift.
På vilket sätt har de överdrivit?
Allt är kopplat till en enorm ackumulator.
Det liknar en strömlagringsenhet.
Om vapnet använder plasmateknik, vilket jag tror att det gör-
- så behöver det aldrig så mycket energi. Långt därifrån.
- Det skulle vara... - ...en överdrift.
- Precis. - Då är det nåt annat än vi tror.
Och inte det Volm säger att det är. Vad säger de?
- Jag vet inte. - Vet du inte?
- Så Mason bad dig inte att komma? - Nej, det gjorde han inte.
Men det borde han ha gjort. Han borde ha berättat för oss.
Tack, doktorn. Jag hoppas att du håller tyst.
Det blir nog bäst så.
Jag har DNA-resultaten för alla de nyfödda barnen.
- Och...? - De är negativa, förutom Glass barn.
- Det var bra. - Ja, det tycker jag.
Jag tycker att det är väldigt bra.
- Pappa, du måste resa på dig! - Hur hittade ni mig?
- Var är Anne och Lexie? - De behöver din hjälp. Kom!
En av er överlever inte. Blir det du? Eller du?
Det finns bara en sak jag hatar mer än dig, Mason.
Och det är Skitters.
Snart framme.
Det är ingen Harley, men den duger.
Bensinen borde räcka nästan hela vägen hem.
Ägarna åt ingen lyxmat.
Men de har gott och ammunition. Och här...
Stötdämparna är värdelösa.
Den är för mamma.
Vi pratar inte om henne längre. Varför är det så?
Jag vet inte.
Vad är det?
Jag vill inte vara ensam, Ben.
Som den där kvinnan... Jag vill inte ha det så.
Jag vill inte bli ihjälslagen och sen begraven av främlingar.
Halt! Stanna där! Kom inte närmare!
Skjut inte! Det är Tom Mason. Vi kommer in.
Det är president Mason!
- Vad har hänt, sir? - Vi fick slut på soppa.
- Hur länge har jag sovit? - I två dagar.
- Hur länge har du suttit där? - I två dagar.
Jag överlevde. Ledsen att göra dig besviken.
- Vi borde snacka ihop oss. - Om vad då?
Du räddade mig och jag räddade dig. Nu är vi kvitt.
Att nåt blir oavgjort känns som att kyssa sin syster.
- Där har vi en välkommen syn. - Skönt att bli sedd.
Pope har berättat allt. Bressler räddade er med sin landning.
- Cochise och presidenten, då? - Radiotystnad.
- Du har väl pratat med Volm-rasen? - De letar efter honom.
- Välkommen tillbaka. - Jag har huvudvärk men mår bra.
- Jag har en verksamhet att driva. - Pope...
Sista målet vinner.
- Hur känns det? - Som att jag överlevt en flygkrasch.
- När kommer jag härifrån? - Om ett par dagar.
Du var uttorkad och det dröjer innan du kan gå på foten.
Pappa!
- Fint att se dig, pappa. - Skönt att du klarade dig.
Det tycker jag med.
Var är Anne och Alexis?
Dan, var är Anne?
Det finns inget lätt sätt att säga det. Anne och Alexis är försvunna.
Översättning: Retail Textning: enhet